EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det var i en god sags tjeneste, kaptajn.
Det var derfor, jeg tog arbejde her.
Vi havde brug for en mand om bord.
Livet er fuld af onde handlinger i gode sagers tjeneste.
Du skulle have været ærlig fra starten.
Det ved jeg.
Men vi måtte holde det hemmeligt.
Hvem mødtes Rosa med den aften?
Fernando. Hvem ellers?
Hun bad mig gå med. Vi var nære venner.
Hvad skete der?
Jeg ventede vel i salonen
i over en halv time.
Fortæl.
Jeg hørte en lyd.
Hvilken lyd?
En dump lyd.
En kraftig en.
Jeg løb derhen...
...og hørte skuddet.
Rosa!
Jeg var bange. Jeg kunne ikke se,
om der var andre. Jeg bryder mig ikke om at slås eller gå med våben.
Jeg var værgeløs.
Hvor længe ventede du?
I cirka to timer, måske lidt mere.
Og du så ikke nogen?
Nej. Ingen.
Der er andre udgange.
Jeg holdt skarpt øje. Der kom ikke nogen ud.
Hvorfor anmeldte du det ikke?
Jeg tog hjem og håbede, hun ville komme
inden længe.
-Men hun kom ikke. -Nej.
Du gik ikke til politiet?
Det er meget svært at forstå.
Jeg ville ikke afsløre hende. Det var en penibel situation.
Hvad mener du?
Rosa og Fernandos forhold skulle holdes skjult.
Selvsagt.
Også selvom du hørte et pistolskud?
Hendes liv var på spil.
Der var måske en mere tungtvejende årsag.
Jeg har fortalt alt.
Jeg taler med min søster.
Nicolás...
Kontakt hr. Fábregas.
Jeg vil tale med ham.
Ja, kaptajn.
Hvad er der?
Hvordan skal jeg sige det?
Sig det nu bare.
Eva!
Rosa var sammen med Fernando, da hun forsvandt.
Her.
Hvad mener du?
De aftalte at mødes på skibet.
Hun kom...
Siden har ingen set hende.
Det er jo galskab.
DEN ANDEN SIDE
Agustín siger, I mødtes.
Det passer ikke. Så du os?
-Nej. Men hvem skulle det ellers være? -Det må du opklare.
Jeg ved bare, at du har løjet meget på det sidste.
Du må forklare dig.
Du kan ikke tillade dig at bebrejde nogen.
Ingen ville have troet på mig.
Vi ved, at Rosa gik om bord og ikke forlod skibet.
I havde et forhold!
Hvad vil du? Vent udenfor.
Bare rolig, Fernando.
Jeg ved alt.
-Lad mig forklare det. -Fernando.
Du kendte Rosa Marín.
I havde en affære.
Det ved jeg.
Jeg slog hende ikke ihjel.
Det ved jeg.
Kaptajn...
...du skal se det her.
I skal alle sammen se det.
Især dig, Casandra.
Det er fra din søster.
Min søster?
Carolina...
Hvad står der?
Det er et brev fra Rosa til Fernando,
hvori hun slår op med ham og siger, hun rejser til New York.
Vidste du det?
Nej.
Hvor har du det fra?
Du gemte det?
Hun var på vej væk,
og jeg besluttede mig for at glemme det hele.
Så kom spøgelset,
og Rosas navn dukkede op på ouija-brættet, og jeg blev bange.
Så behøver du ikke afhøre hr. Fábregas.
Vi lukker sagen indtil videre.
Men du skal stadig forklare dig.
Selvfølgelig.
Jeg er ked af, at jeg har skabt uro...
Jeg tager det fulde ansvar.
Jeg må gå nu.
Casandra.
Jeg forstår din vrede...
Jeg er vred, ked af det, skuffet...
Så ved du, hvordan jeg har det.
Du kan ikke bebrejde nogen.
Ved du, hvor længe jeg har troet, at hun var død?
At Fernando dræbte hende?
Hvorfor rejste hun uden at sige det?
Jeg ved det ikke.
Vores forhold var ikke så tæt.
Så hun ville end ikke sige, at hun var i live?
Vi var vokset fra hinanden.
Jeg har brugt to år på en nyttesløs plan.
Hvorfor viste du mig ikke brevet?
Du fik mig til at mistænke Fernando.
Jeg troede, han havde dræbt hende.
Jeg kunne ikke vise dig brevet... før jeg kendte hele sandheden.
Jeg stolede på dig.
Ved at lyve.
Det var sådan, du vandt vores tillid.
Af alt det her...
...var kun en ting ægte.
Mine følelser for dig.
Hvad er der?
Læs det.
Hvem havde det?
-Carolina. -Carolina?
-Hvorfor tav hun? -Jeg ved det ikke.
Men det er da en dejlig nyhed.
Jeg kan bede myndighederne finde hende i New York.
-Nej. -Hvad mener du?
Hvorfor ikke?
Hvis det passer,
vidste hun udmærket, hvor sorgfuld jeg var.
Hun må virkelig have hadet mig.
Måske var det ikke had.
-Hun var nok også såret. -Nej.
Der skete ikke noget, der ikke kunne løses.
Alle familier har problemer.
Det er bare underligt.
Hun var ikke typen, der stak halen mellem benene.
Og netop derfor
bør du prøve at finde hende.
Få redet trådene ud en gang for alle.
Nej.
Hun ønsker ikke at blive fundet.
Det kan ikke passe.
Hvad er der?
Tag papirerne. Dokumenterne.
Hun har ikke skrevet det brev.
Se.
Jeg må fortælle Carolina det.
Vent lidt.
Er du helt sikker?
-På hvad? -At Carolina havde brevet.
Hvis hun vidste, at Fernando og Rosa havde en affære,
havde hun et motiv.
Nej.
Det ville hun ikke gøre.
Sikker? Du troede heller ikke, at hun kunne lyve.
Fernando fastholdt sin uskyld.
Han talte måske sandt.
Hvor længe holdt du det skjult?
Tænker du ikke på andet?
Rosa er 5.000 kilometer væk,
fordi jeg aldrig var i tvivl.
Jeg valgte dig.
Ifølge brevet gik hun fra dig.
Ellers havde hun måske stadig været her.
Hvorfor aflyste du så ikke brylluppet?
Jeg tilgav dig.
Fordi jeg elsker dig.
Vi havde planlagt et liv sammen.
Men du støttede mig ikke.
Jeg var der for dig.
De gjorde alt for at anklage mig.
Casandra opdigtede det hele.
Der var ingen, der mistænkte dig.
Hvorfor skulle de også det?
Jeg kender ikke Rosa Marín.
Nogen må have aftalt mødet.
Hvad mener du?
For at snakke med hende.
Eller for at sende hende væk.
-Anklager du mig? -Nej, jeg anklager dig ikke.
Men det kan være, at andre vil tro, du aftalte mødet.
Det havde jeg ikke troet om dig.
-Hvem er det? -Mig.
Luk op.
Hvad vil du?
Du er nok vred på mig.
Nej, Pierre.
Gid jeg var vred på dig.
Vrede fortager sig.
Hvordan kan jeg gøre det godt igen?
Jeg ved det ikke.
Du løj for mig.
Har du aldrig løjet for mig?
Hvad?
Hvad mener du?
Aníbal.
Kendte du ham inden afrejsen?
Hvorfor spørger du om det?
Det er et helt reelt spørgsmål, Clara.
Kendte du ham?
Hvad er problemet, hvis du intet har at skjule?
Jeg vil ikke snakke med dig. Gå ud!
Svar mig.
Kendte du ham?
Hvad skete der, da han døde?
Fortæl mig sandheden, Clara.
Hvad mener du? Det har jeg gjort!
Var det første gang, du var i hans kahyt?
Eller var I kærester?
Gå!
Jeg vil ikke se dig!
Du knuste mit hjerte,
og nu tror du, jeg lyver.
-Undskyld. -Gå, sagde jeg!
Du var det eneste, der gav mig håb.
Det eneste!
Nu betyder du ingenting.
Og jeg har ingenting.
Gå!
Godmorgen.
-Godmorgen. -Jeg kom
i morges og så, din seng var redt.
Ja.
Jeg vågnede tidligt, så du slap.
Så er der jo ingen grund til, at jeg er her.
Sludder!
Vi har brug for dig.
Ja.
Medmindre du gjorde det
for at skjule, at du ikke sov alene.
Hvis der var en anden her,
-ved jeg godt hvem. -Francisca.
Og den mand
har en kone i Brasilien.
Det ved jeg.
Tro mig.
Men jeg elsker ham.
Jeg er ikke din mor,
men siden hendes død
har jeg prøvet at tage mig af dig.
Og det gør du.
Vi holder meget af dig.
Det, jeg mener, er, at man skal huske at tænke sig godt om.
Man må gerne lade sig rive med.
Men du kan blive såret.
Det kan være værre at lade stå til.
Pas på dig selv.
Jeg vil ikke se dig lide.
Det ved jeg.
Jeg vil trække lidt frisk luft.
-Få styr på tankerne. -Ja. Gør det.
Er du okay?
Jeg skal ud.
Hvad skal jeg sige?
Det er ved at blive for meget.
-Hvorfor holdt du det skjult? -Eva.
Jeg vil ikke skændes med dig.
Jeg var simpelthen bare flov.
Undskyld.
Nej. Det er mig, der undskylder.
Det må have været hårdt.
Jeg troede, at hun ikke betød noget for Fernando.
At vi kunne lægge det bag os.
Det er normalt...
...at kæmpe for det, man holder af.
Tilgiver du mig?
Ja, selvfølgelig.
I skal se det her.
-Hvad er der? -Se her.
Min søster underskrev sig altid
med María Rosa.
Her står Rosa Marín.
Okay. Kunne hun ikke have gjort det den ene gang?
Nej, hun underskrev sig altid sådan.
Vedkommende har imiteret hendes håndskrift.
Så...
Agustín havde ret.
Det smerter mig at sige, men min søster forlod ikke skibet i live.
Hvis det passer, så slog den, der skrev brevet, Rosa ihjel.
Hvad siger du?
Carolina?
Mig?
Hvad skal jeg sige?
Du fandt brevet.
Og?
Mistænker du mig?
Det sagde jeg ikke.
Men det gør dine øjne.
Tror du, at jeg ville skrive et brev, der afslørede min forlovedes utroskab?
-Jeg har set det, der er værre. -Også jeg!
Jeg har set en skabe panik på et helt skib!
Hvorfor skulle jeg have skjult brevet i to år?
Stop!
Du skal ikke retfærdiggøre noget.
Og Fernando kunne ikke finde på...
...at dække over et mord på den måde.
Hvem er det så? Hvem?
I første omgang må vi finde liget.
-Hej. -Hvad laver du her?
Jeg blev inviteret på frokost.
Det gjorde jeg også.
Jeg ved, hvem der står bag...
-Sebastián. -De la Cuesta.
Nej, bliv siddende.
Giv mig et halvt minut.
Nej, du får en ikke et halvt sekund.
Jeg vil ikke se dig.
Det bliver svært. Vi er på et skib.
Jeg har noget vigtigt at fortælle jer.
Især Dimas.
Hør...
Ja.
Jeg arbejder ikke for dig, så spyt ud,
ellers går jeg.
Jeg vil skaffe dig dine penge.
Og derefter skal du ikke se mig mere.
Hvordan?
Poker.
Hvad?
Arturo spiller hver dag.
Jeg vil spille mod ham.
Poker? I ejer begge to firmaerne.
Nej, det er lige netop det.
Arturo snød også mig. Kontrakten står i hans navn.
Og du tror, han vil sætte firmaet på spil?
Helt sikkert.
Grådighed er som ild. Den kan næres.
Han er en led rotte. Jeg kan knuse ham...
Det er en tåbelig plan.
Nej, stol på mig.
Jeg mener det.
Men du skal hjælpe mig.
Hvad laver du her? Mangler du noget?
Nej, slet ikke. Sæt dig ned.
Jeg vil tale med dig.
Om hvad?
Om brevet.
Hvilket brev?
Det ved du udmærket.
Brevet til Fernando.
Jeg troede, det var glemt.
Også jeg.
Du fandt brevet.
Ja, det blev stukket ind under døren.
Ja, men du må have set nogen.
-På gaden. -Det gjorde jeg ikke.
Ved du, hvad der står?
Nej.
Jeg ved, hvem det er fra.
Du kendte til Fernandos affære.
Folk sladrer.
Jeg hørte om det.
Hvorfor sagde du det ikke?
Jeg ville ikke blande mig.
Jeg tænkte, det ville gå over.
Ja. Det gjorde det også.
Jeg går igen.
Lad det ligge.
Sket er sket.
Jeg risikerer at få ballade.
-Skal vi bede kaptajnen om dem? -Han må ikke vide det.
Der er ingenting.
Kun søkort og logbøger.
Skibet er en labyrint. Vi skal finde dem.
Det er vanvid.
Hvor kan de være?
Jeg sagde det jo.
Se, de er sorteret efter dato.
Vi tager de nyeste og går.
Hvad laver I her?
Kaptajnen bad mig hente søkortene.
Okay.
-Jeg går nu. -Okay.
-Fernando. -Ja?
Casandra siger, brevet er falsk.
-At hun ikke skrev det. -Hvad?
Underskriften er falsk.
Så er jeg mistænkt igen.
Nej. Du har ikke skrevet brevet.
Du havde ikke nævnt affæren.
Jeg ved godt, det var forkert.
Ja.
-Men du skal ikke sige undskyld til mig. -Det ved jeg.
Vi begår alle fejl, ikke?
Der er blevet lavet meget om.
Der var passager mellem gangene og kahytterne,
men ikke alle kunne se dem.
Hvorfor var de der?
Skibet blev brugt til smugling.
Det var en god måde at skjule varerne på.
Det ville ikke give mening at lade dem blive.
Der er måske en, der kan hjælpe os.
Nej.
-Nej, Eva. -Jo. Han er den eneste.
Jeg ved det ikke.
Det er den eneste måde at slippe væk på.
Redningsbåden er klar.
Gå hen til infirmeriet.
Så venter vi bare på, det bliver mørkt.
Det er selvmord at lade det være op til Rojas.
Alternativet er fængsel.
Og det er ikke kun op til ham.
Hvis han svigter, kan jeg finde på hvad som helst.
Er I kommet for at se dyret?
Du er kun buret inde, fordi du opførte dig som et dyr.
Hvad vil I? I vil tydeligvis noget.
-Blev passagerne blokeret? -Hvad?
Du var her, da skibet blev ombygget.
Blev de blokeret?
Skibet er fyldt med hemmeligheder. Mange.
Der foregår noget slemt, ikke?
Hvorfor er det vigtigt?
Det er Fernando.
Fernando?
Ham kan jeg ikke lide. Hvad er der sket?
Jeg vil finde ud af, om min mand er i stand til at begå mord.
Du burde vide nu, at nogle mennesker vil gøre alt
for at beskytte dem, de holder mest af.
Du har aldrig beskyttet os.
Du tænkte kun på dig selv.
Kom, Eva.
Det var en dårlig idé.
Det, I leder efter, overvåger jer.
Hvad?
Det, I leder efter, har overvåget jer.
-Vi gider ikke gåder. -Det gør jeg.
Jeg har altid kunnet lide dem. Har I glemt det?
Kom, vi går.
Du ved ikke noget.
-Jeg sagde det jo. -Jeg ved, hvad jeg snakker om.
Sig det til Rojas.
-Vi mangler kun en ting. -Guldet. Det klarer jeg.
Det skal løse sig, ikke?
Har jeg nogensinde svigtet?
Ja?
-Må jeg komme ind? -Ja.
Sagde han noget?
Nej. Ikke noget brugbart.
Det er en fejl at lede efter passager.
Hvad mener du?
Agustín så ikke noget.
Han hørte et skud.
Lad os lede i det område.
Eva.
Det kan vi ikke. Der er mange mennesker der.
Vi kan ikke gøre ingenting.
Vi venter til i aften, når folk sidder og spiser.
Spil "Hvis jeg fortalte dig."
Hvis du kendte til
Mine kvaler
Hvis jeg fortalte dig om den grusomme sorg
Inden i mig
Den triste fortælling
Om smerte og lidelse
Der fylder min sjæl Nat efter nat
Rejser sig i mine tanker
Som en straf
Minder
Skader
Jeg påfører mig selv
For at leve videre
Hendes puls er svag.
Gør noget.
Du skal gå nu. Du hjælper ikke.
Nej.
Jeg bliver her.
Det er en ordre. Gå, styrmand.
Jeg elsker dig.
Hvordan har hun det?
Rigtig skidt.
Han ved ikke hvorfor.
Jeg beder Nicolás tage over for mig,
så jeg kan være hos dig.
Det behøves ikke.
Jo, det gør det.
Jeg har et ansvar over for alle.
Især min besætning.
-Prøv at bevare roen. -Tak.
Var hun sig selv i morges?
Hun sang, og så besvimede hun.
Sagde hun noget?
Ja. At hun aldrig har løjet for mig.
Jeg hører, Rosa Marín sendte et brev.
Hun er i New York. Det må være en lettelse.
Sagen er opklaret.
Brevet var falsk.
Hvad? Er jeg mistænkt igen?
Nej, men det indlysende,
at morderen også må have skrevet brevet.
-For at bortlede mistanken. -Varela.
Bare rolig.
Det var ikke dig.
Jeg har en sans for den slags.
Og hvad siger den?
Hvem var det?
Så gode er mine spådomsevner ikke.
Men når en person dør, drager en anden fordel af det.
Rosa gjorde ikke nogen ondt.
Sikkert ikke.
Men det mente nogen måske.
Du må have mig undskyldt.
Jeg gjorde, hvad jeg kunne, men...
...Clara vidste, hvad hun gjorde.
Hvad mener du?
Hun spiste mange sovepiller.
Det var for sent at hjælpe hende.
Det gør mig meget ondt.
Du må gerne gå derind.
Clara.
Min elskede.
Pierre.
Det var dig.
Dine løgne.
Men den går ikke med mig.
Pierre, rolig.
Hun begik ikke selvmord.
Du slog hende ihjel.
Er der noget?
Nej.
Ikke noget.
SOVEPILLER
GLEM MIG IKKE. CLARA R.
Det var min skyld.
Det må du ikke sige.
Jo. Jeg støttede hende ikke. Jeg kan aldrig tilgive mig selv.
Det må du ikke sige. Få hvilet. Jeg skal nok klare det hele.
Vi må desværre fortælle, at vores sanger,
Clara Romero, er gået bort.
Bandet spiller til ære for hende.
Vi venter til en anden dag.
Ja.
Det er nok bedst.
Nej.
Vi er snart i land.
Det skal være i dag.
Okay.
Så gør vi det.
Gin.
Det var her, jeg så hende sidst. Hun gik op på Fernandos kontor.
Kom.
Jeg tænker, at de må have skændtes,
og Rosa blev bange og løb væk.
Du hørte hurtige trin.
Den korteste vej førte denne vej.
-Var du her, Agustín? -Ja.
Jeg hørte fodtrin,
men så hende ikke.
Hun løb væk fra nogen. Hurtigt.
Men hun må have passeret dig.
Og?
Hørte du lyde?
-Tæt på? -Ja.
Men det lød, som om de kom fra bag en væg.
Det var, fordi de gjorde det.
Men hvilken væg?
Skuddet ekkoede.
Der er ikke noget her.
Liget blev måske smidt over bord.
Nej, vi må ikke give op.
Lad os prøve igen forfra.
Eva.
Det overvåger os.
Hvad?
Far sagde, at det, vi leder efter, har overvåget os siden starten.
Hun overvåger os.
Det er deromme.
Kan man komme derom?
Der er en korridor, der fører derom.
Det er her.
Vi er deromme.
Hjælp mig, Agustín.
Vi må fortælle nogen det.
Jeg beklager,
men din mand får svært ved at undgå fængsel.
Eller det, der er værre.
Tekster af: Jens Kristiansen